Filmen är baserad på verkliga händelser.
När jag växte upp pratade inte folk om mirakler.
Jag förstod inte vad de var eller om jag trodde på dem.
Ett mirakel definieras
som något som inte kan förklaras vetenskapligt eller genom naturlagar.
Men hur kan man då förklara det?
Hur sker det?
Vem eller vad ligger bakom?
Kevin, Adelynn, Annabel, skynda på!
Kevin! Abbie!
- Oj, vad det här var kul! - Vänta.
Vänta. Min tur.
- Okej, okej. - Nu är det min tur.
Jag fick inte prova.
- Du blir snurrig. - Du är snurrig.
Adelynn, det är inte bra för en sexåring.
Din hjärna utvecklas ännu.
Det suger att vara sex år.
Tänk på vad du säger, Adelynn.
Du kan hamna i helvetet om du svär.
Jag hamnar inte i helvetet.
Helvetet är i Kalifornien.
- Vem har sagt det? - Liz Johnson i skolan.
Är det hennes föräldrar som tror att Disneyland är djävulens verk?
- Det är hon. - Jaha,
ingen här hamnar i helvetet.
Om inte ni flickor smutsar ner era klänningar.
Ni får inte leka ute i era söndagsklänningar.
- Kom här. - Förlåt, mamma.
- Det gör inget.
Jag ska låtsas att ni inte är mina.
Hallå, Kevin!
Måste jag be dig också att inte leka ute före kyrkan?
De blir sura om de är hungriga, älskling, det vet du.
Ja.
- Kan du hämta min tröja? - Okej.
Klockan är kvart i. Vi blir sena.
Ta det lugnt, vi hinner.
- Du måste byta om. - Ingen fara, älskling.
Jag har allt under kontroll.
Det är inte skjortlös söndag i kyrkan.
Kom, flickor. Abbie, Adelynn, Anna, skynda på!
In i bilen. Er mamma blir stressad.
Du är söt.
Tack, pappa.
- Kom. - De tar efter sin mamma.
Snälla.
Är jag stilig?
Eller tilldragande?
På med bältena, flickor. Nu åker vi.
Fick jag inget?
Okej. Svårflörtad.
Nu sjunger vi!
Hjälp till nu!
Ska vi gå den här gången? Kom igen.
Kom igen, hjälp oss sjunga nu.
En applåd för Mac och bandet!
Det är fantastiskt.
Det finns ett ordspråk: "Den som vill vara fin, han får lida pin."
Och det handlar naturligtvis om att forma kroppen.
Men samma princip kan användas
när det gäller att forma karaktären och att fördjupa det andliga livet.
Så, att när vägen blir stenig,
eller det stormar och regnar,
då kan jag använda saker för att skydda mig.
Jag kan skaffa en bra hjälm.
Och vi kan hitta ett paraply.
Det råkade bara stå där.
Nu när det är uppfällt är det bäst vi ser till
att vår försäkringspremie också är betald.
Vi kan skaffa ett paraply,
en hjälm, och en försäkring.
Men det finns en sak vi behöver som är osynlig
och som inte kan köpas.
Och det är tro.
Ja. Amen.
Tron är det enda sanna skyddet.
Amen.
Det luktar så gott.
Jag vill tacka familjen Beam
för att de öppnat sitt hem för vår månatliga picknick.
Ni är så fina.
Kom ihåg
att skriva upp er för utflykten till Dallas-akvariet den här veckan.
- Inte nästa vecka, den här. - Jag vill åka.
- Vi kommer med. - Och alla
som har ett djur eller har en vän med ett djur,
en familjemedlem med ett djur eller om du är ett djur,
eller din man som du vill ska komma ut en stund
med luftkonditionering och en skål vatten,
ta med dem till vår broder Kevin Beam...
- Ja, Kevin! - ...som just öppnat den största
djurkliniken i Texas.
Skicka dit alla! Skicka dit alla och deras djur.
- Tack. - Vi ska be för dig.
Vi ska be för er alla.
Jag vill inte veta vad det kostade.
Mer än jag vill tänka på.
Vi belånade hela huset så att han skulle kunna öppna.
Christy.
Hela huset.
Gick du med på det?
Nej.
Jag skulle inte kunna låta Travis göra så. Skulle inte kunna sova.
Det var bra gjort av dig att du gick med på det.
Har du några böneämnen du vill berätta om?
Jag är 13 år, mamma.
Jag vet, nästan vuxen.
- Okej. - Okej.
Jag bad att jag skulle komma med i Fort Worths all-star-lag.
För jag har gjort näst flest mål i laget,
så jag tycker att jag förtjänar en provmatch.
Jag håller med.
Hej där, snuttegumman.
- Hej. - Sängdags.
Ska vi be kvällsbön?
Säg vad du vill be om.
Att jag kan bli äldre än Abbie och Anna.
Och jag bad om att du skulle byta mitt namn till Taylor.
Jag undrar hur det kommer att gå.
Kom igen, mamma.
Jag älskar dig, Adelynn.
Jag bad att pappas företag ska gå bra.
Och jag bad att han ska ta hem fler hundar utan hem.
Kan du ta tillbaka det?
Vi har hundar så det räcker, Anna.
För sent. Jag har redan skickat den.
Med expresspost.
Gillar du den här?
- Älskar den. - Jag, också.
Jag tror jag ska vara där ofta,
njuta av baguetterna och nybryggd espresso.
Vi gör det tillsammans.
Paris är en bra mor-dotter-resa.
Räkna med mig. Jag skulle älska det.
Jag älskar dig, Anna.
Jag älskar dig också.
Sov gott, nyckelpigan.
Okej, godnatt.
Godnatt.
Okej, gumman.
Det är okej, det är okej.
Sötnos.
Oj då.
Kära nån.
Mitt gulle.
Sötnos.
Tror du det var från grillen?
Vi åt alla samma sak.
Kanske du skulle ta henne till dr Sponders i morgon.
- Okej? - Jag mår bra.
Så där ja.
Gå försiktigt.
Jag måste bli frisk så jag kan åka till akvariet.
Det blir du, gumman.
Okej.
Nu ska du sova igen.
Jag ska sitta hos dig.
Hallå.
Varför är du uppe ännu?
Är det Anna?
Anna kommer att bli bra.
Det är nog bara ett virus.
Doktorn ger henne nåt för det.
Jag känner mig bara så orolig.
Över vadå?
Allting. Barnen, huset, ditt företag.
Barnen? Kom igen, de mår bra.
Mitt företag kommer att börja rulla på.
Du säger det som om du är säker.
Det kanske tar ett tag,
men det kommer att bli bra.
Det blir bra.
Det är ett bra liv, Christy Beam.
Det är ett bra...
Det är ett bra liv. Kevin Beam.
Jag hoppas att gastroenterologen får rätsida på det här.
Jag kollade upp honom på internet. Han är en av de bästa i Fort Worth.
Bra. Det är bäst han är det.
Han är den tredje vi besöker.
Jag vill få veta vad det är.
Hur är boken, nyckelpigan?
Allting ser bra ut.
- Gör det? - Jag har gått igenom
hela hennes journal och alla dr Sponders anteckningar
och röntgen visar ingenting.
Dr Dorsi, hon har ont hela tiden.
Den här lilla flickan har kräkts i veckor.
Hon har inte fått behålla nåt.
Hennes lilla mage är uppsvullen
och hon har ätit Xifaxan och Augmentin,
- och fyra antibiotika. - Det är därför
jag har uteslutit att det är bakteriellt.
Jag tror inte att det är ett virus.
Ms Beam, jag tror att er dotter är laktosintolerant.
Va?
- Tror du att hon är laktosintolerant? - Christy.
- Allergisk mot mjölk? - Ms Beam.
Med tanke på vad ni gått igenom är det goda nyheter.
Det är lätt att behandla.
Kan hon inte äta pizza?
Det är inte bara pizza.
Hon kan inte äta några mjölkprodukter alls.
- Hon kan äta pizza utan ost. - Vem vill ha det?
Om Anna inte kan äta pizza, så äter inte jag det heller.
Det är en bra idé, Abbie.
Jag är med.
Jag också.
Aldrig?
Ska vi aldrig mer äta pizza?
Inte förrän Anna är bättre.
Min kropp växer ännu.
- Fel svar, geniet. - Abbie.
Det är okej, Adelynn.
Du är bara sex år. Ingen press.
Okej, jag också.
- Se där. - Det var svårt.
Nu skålar vi för dig, nyckelpigan.
För att du snart ska bli frisk, gumman.
Mamma.
Mamma?
Mamma!
Mamma.
Kevin!
Mamma!
Jag kommer!
- Jag kommer, jag kommer. - Mamma.
Jag kommer.
- Nej, Anna. - Mamma, det gör ont!
Nej. Kevin.
Jag kommer. Vad är det?
- Här, gumman. - Mamma, det gör ont!
- Vad är det? - Det gör ont, mamma!
- Vi måste ta henne till sjukhuset. - Det gör ont!
- Jag ringer efter Emmy. - Det är okej.
Jag ringer Emmy. Du ska få hjälp.
Håll tag. Okej.
Så där ja. Okej.
Det blir bra, gumman.
Kom igen. Okej, okej.
- Okej. - Det gör ont.
Öppna dörren, älskling.
Så där.
Du kommer att bli bra.
- Hej. - Hej. Hur är det med henne?
- Jag vet, gumman. - Tack så mycket.
- Åh, Gud. - Tack.
Du skulle göra det för mig.
- Okej. Kör nu. - Tack, min vän.
Här kommer mamma.
Släpp in mig, gumman.
Okej.
Vad har vi här?
- 36-årig man... - Vänta där.
- Vad har vi? - Bröstsmärtor.
2201. 2201, tack.
Tack.
Jag kommer strax.
Hej.
...blind redan, förstås, men de lär henne det också,
så Mary bara snurrar. De ska ha...
Det tar inte länge nu.
Okej.
Mamma och pappa, ta det lugnt. Hon mår bra.
Vi har fått ner febern och hon mår bättre av
medicinen mot illamående jag gav henne.
- Ni kan ta hem henne. - Vänta.
Medicin mot illamående, men mot vad?
Jag tror att det bara är ett svårt fall av refluxsjukdom.
Det är det inte. Nej.
Jag undersökte halsen och den är sårig, men förutom det
- är allt bra. - Vänta lite.
- Allt är inte bra, doktorn. - Okej.
Kanske vi kan prata här utanför.
Det kan vi göra.
Det är fjärde gången vi kommer hit.
Det är inte refluxsjukdom.
Hennes hals är sårig för att hon har kräkts i veckor.
Jaha, men jag är läkare här och det är min diagnos.
Om ni ursäktar, så har jag andra patienter att ta hand om.
Ursäkta, men det är inte refluxsjukdom.
Hon är inte laktosintolerant.
Det något fel på vår lilla tjej.
Mrs Beam, lugna dig.
Nej, du ska lugna dig!
Hitta en annan läkare och ta fler prover!
Jag lämnar inte sjukhuset förrän jag vet vad som är fel på min dotter!
Okej.
Vi ska se till att hon mår bra.
AKUTINTAG
Mr och mrs Beam, det här är dr Burgi.
Han är barnöverläkare.
Dr O'Neil till akuten.
Vi gjorde flera röntgen och ett ultraljud
och tyvärr måste jag säga
att det verkar vara en 100-procentig blockering i tarmarna.
Vad betyder det?
Tarmarna har vridit sig runt.
Kom.
Jag måste säga
att om vi inte får bort blockeringen så fort som möjligt,
kommer er dotter att dö.
Vi måste genast ta henne till operation.
Jag är ledsen.
- Okej, då går vi. - Jag är så ledsen.
Jag är ledsen.
Okej.
Blodtryck 110/70.
Alla dropp är redo.
- Kan du kontrollera sugen? - Ja. Sugen fungerar.
Kan jag få Tegaderm, tack?
Den är redo.
Mr Beam, kan du backa lite?
Okej. Tack.
Okej.
Vi ska sticka in den här slangen i Annabels näsa,
ner i hennes mage och börja suga, okej?
Så, mrs Beam, om du kan backa lite.
- Mamma. - Mr Beam, kan du komma
och hålla i henne så att hon ligger stilla
så är det lättare, okej?
Det är viktigt att vi gör det här nu.
Okej, okej.
Innan vi kan söva henne.
- Det är jag. - Nu börjar vi.
Jag är här hos dig.
Gumman, det kommer att bli bra.
Det här gör dig...
Det får dig att må bättre, okej?
Var inte rädd.
- Du måste svälja, gumman. - Pappa!
- Pappa, det gör ont! - Du måste svälja, gumman.
- Gumman. - Så där.
Det är okej. Du kommer att må bättre.
Okej, okej.
- Det får dig att må bättre. - Klart.
Klart.
Vilken fågel blir andra fåglar?
- Den lilla blå. - Den blå.
Menar du den som...
- Ja. - ...man klickar på och tre nya kommer?
- Okej. - Ja, det är den lilla.
Vilken nivå är du på?
Chirp Valley.
Jag har suttit fast på King Pig Boss ganska länge.
Det är inte så bra, pastor Scott.
- Nej. - Mr och mrs Beam.
Mr och mrs Beam.
Hej.
Vi ber för er.
Ge mig era händer.
Himmelske Fader, vi ber om hälsa och välmående
för Anna Beam och hela familjen, speciellt det här två.
Anna mår bra.
Hon är på uppvaket.
Men det jag hittade var inte bra.
Det fanns fler blockeringar i tunntarmen
som krävde omfattande dissekering.
Men du fick bort alla?
Ja, det fick jag.
Men?
Tyvärr, är jag rädd för
att Annabel har en mycket allvarlig motilitetsstörning.
Är du säker?
Ja.
Vad är det, Kevin?
Det är när hennes...
hennes kropp inte kan ta hand om maten.
Eftersom...
Tarmarna fungerar inte rätt,
så när hon äter och dricker stannar det där.
Men nu blir hon väl frisk?
Jag menar, hon är sjuk, men hon blir väl bättre?
Finns det inget bot?
Tyvärr finns det inget bot ännu.
Så hon begränsas till slangmatning?
På kort sikt.
Så småningom kommer hon att behöva en sond,
och de fungerar inte alltid så bra på lång sikt.
Jag har pratat med mina kolleger, och det finns en specialist, Samuel Nurko.
Han är landets främsta expert på tarmrörelser.
Han är barnläkare från Mexiko, som jobbar i Boston.
Han kanske kan hjälpa till.
Jag vill inte ge er falska förhoppningar.
Men folk från hela världen besöker honom.
Ursäkta.
Jag är så ledsen.
Tack.
Tramadol, gabapentin, glukosamin.
Hej, gumman.
Har du vatten, Anna?
Varsågod.
Vi ser hur det gick med frukosten idag.
Okej.
Den måste ha varit god. Den är slut.
Gjorde du klart läxan?
- Det såg svårt ut. Gick det bra? - Underbar.
Nej.
Det såg svårt ut.
- Det kan jag säga. - Klar?
- Jag gjorde mina läxor. - Det var säkert lätt för dig.
Gumman.
Mamma.
- Nästan, nästan. - Det gör ont, mamma.
Jag vet, gumman.
Du klarade det.
Nu får vi dig påklädd.
Så där ja.
Så, tjejen.
Här, gumman.
Gulliga.
- De är alla likadana. - Ingen fara.
Jag ska ta med dig och shoppa.
Men idag...
Vi provar de här idag.
Okej.
Varför har Gud inte helat mig?
Det finns så mycket som jag inte vet.
Men jag vet att Gud älskar dig.
Alice i Underlandet
Hej, Anna.
Hej.
Tråkigt att du missade akvarieutflykten.
Ja, det tycker jag också.
Vart ska du?
Jag vet inte.
- Biblioteket. - Jag följer med.
Gör du?
Visst, jag älskar biblioteket.
Dr Samuel Nurko Barnläkare Nummer Ett
Dr Nurkos mottagning.
Hej. Det här är Christy Beam från Burleson, Texas, igen.
Jag ville bara försäkra mig om att dr Nurko fick mitt brev.
Mrs Beam, som jag sa förra gången ni ringde,
gör vi allt vi kan, men dr Nurko får många brev.
Det tror jag säkert,
men jag tror att han skulle tycka att Annas tillstånd...
Jag vet inte om jag får en chans
att fråga honom om brevet idag.
Okej, då ringer jag igen imorgon.
Tack så mycket.
Hej då.
SÖNDAG-MÅNDAG-TISDAG ONSDAG-TORSDAG
Fort Worth-sjukhuset.
Hej, dr Burgis mottagning, tack.
Det här är dr Burgi.
Hej, dr Burgi, det här är Christy Beam. Jag vill bara vara säker...
Har du pratat med dr Nurko?
Jag undrar varför jag inte hört av honom.
Det har gått veckor.
Jag vet.
Jag har ringt honom tre gånger
och ni är på väntelistan.
Jag kollade häromdagen. Ni är på den.
Hans schema öppnar upp
när folk inte längre behöver honom.
Menar du när de blivit botade?
Nej.
Nej, det menade jag inte.
Så jag måste vänta på att någon dör
och bara be att Anna klarar sig till dess?
Är du där?
Lyssnar du ens?
För jag hör inte dig.
Hej, pappa.
Hej, smulan.
Hej, sötnos.
Jag har med mig något
som kan göra dig glad.
- Han är så söt. - Eller hur?
- Oj. - Han är en Yorkieterrier.
- Han heter Napoleon. - Han är så söt.
Han är en fransman.
- Bonjour. - Är han inte söt? Oui, oui.
Gullet.
Hans ägare kom inte och hämtade honom.
- Det är konstigt. - Men gullet...
- Se på hans lilla ansikte! - Jaså?
Han ser renrasig ut, från en uppfödare.
Titta, mamma.
Expressbrev.
- Hej. - Han är så söt.
Så söt.
Sluta försätta mig i den situationen.
Är det något fel med att få henne att må bättre?
Att ge henne något att se fram emot
när hon kommer hem från skolan
istället för att ligga på soffan dag efter dag?
Nu har vi fem hundar.
Fem. Inget sparkonto,
- men fem hundar. - Jag bryr mig inte om vi har 50.
Jag bryr mig.
Det är jag som får ta hand om dem.
Du borde nog inte ge mig mer att göra just nu.
Jag försöker muntra upp henne.
Och det gör inte jag?
Vi behöver en lösning, Kevin. Nu.
Ja. Och vi kommer att få den.
Hur då?
Genom att inte tappa tron.
Jaså?
Hur går det med det?
God natt, älskling.
Om jag inte är glad i en viss situation,
måste jag ställa mig själv frågan,
och det kanske du också borde göra.
"Vad är det jag gör, eller inte gör,"
"som skapar det här?"
"Har jag syndat?"
"Har jag hamnat på villospår?"
"Och om jag har det, måste jag skärpa mig och komma tillbaka."
- Bra budskap. - Fortsätt ställa den frågan.
Trevligt att träffas.
Trevligt att ses.
Tack så mycket.
Skönt att din mamma mår bättre.
Glömde du tröjan?
- Ja. - Jag är säker på att den...
- Jag hämtar den. - Nu eller aldrig.
Jag kommer strax. Fint att ses.
Låt mig komma på något.
- Vi gör det. - Christy, hej.
Hej.
Hur är det med din fina lilla flicka?
- Hej då. - Bra och dåliga dagar.
- Ja. - Christy, vi vill
bara att du vet att vi ber för Annabel.
Tack.
- Tack. - Det har pågått ett tag nu.
Längre än ni kan tro.
Eftersom hon inte blivit helad
kanske det är dags att du och Kevin
ställer några svåra frågor till er själva.
Jag förstår inte.
Anna är inte bättre, men det borde hon vara.
Någons synder förhindrar att hon blir helad.
Antingen dina eller Kevins
eller kanske till och med Annas.
Ursäkta mig.
- Christy. - Du förstod nog inte.
Ursäkta.
- Christy. - Jag tror att du missförstod oss.
Jag tänker inte stå ut med det.
- Du kan inte. - Jag tänker ringa dem.
- Det kan du inte. - Jag tänker...
Jag vill inte att flickorna vet att vi strider om folk i kyrkan.
Varför skriker mamma på korna?
Låt mig säga en sak.
Jag tror att de bråkar om mig.
Men varför?
Som pastor Scott sa måste du se på dig själv...
För när nån man älskar blir sjuk
orsakar det stress.
Hon får tro att det är ditt eller mitt fel,
men ingen kan säga att det är Annas fel!
Älskling, ta det lugnt.
Bara för att vi alla går i samma kyrka
tänker vi inte alltid likadant.
Du måste låta det bero.
Det blir bra.
Det blir inte bra! Sluta säga så!
Ingenting är bra!
Och jag går inte tillbaka till kyrkan förrän det är det.
Vart ska du?
Jag ska ta med Anna och köpa kläder till henne
så det blir mer uthärdligt att gå i skolan!
Kom! Tjejer, nu åker vi.
Mår du bra?
Jag bad att Anna skulle bli bättre
och att vi skulle få spela fotboll igen.
Jag tycker om den bönen.
Kommer Anna att dö?
Ett öppet brev som säger att klimatförändringarna inte är "giltiga"...
Hej.
Kan du hämta Abbie och Adelynn från skolan imorgon?
Jag tror det. Hurså?
Jag ska ta Anna till Boston.
Okej...
Vi har ingen bokad tid där ännu.
Hon är döende, Kevin.
Jag kan se det.
Jag är också rädd, men du kan inte bara
ta henne till Boston utan en bokad tid.
Jo, det kan jag.
Mina damer och herrar,
det här är er kapten som talar.
Vår tur till Boston idag tar cirka tre och en halv timme,
så luta er bakåt och slappna av.
Bostons barnsjukhus
Tack.
Tack, sir.
Okej.
Jag tog med din bok.
Här.
- Hej. - Hej.
Vilken läkare ska ni träffa?
Dr Sam Nurko.
Vilken tid?
Jag har ingen bokad tid.
Min dotter heter Annabel Beam.
Det är hon som sitter där.
Jag heter Christy Beam.
Jag har nog ringt 100 gånger.
Annas läkare har ringt, de har skrivit brev.
Vi är från Texas.
Jag är ledsen, ma'am.
Läkaren kan inte träffa er utan en bokad tid.
Har du egna barn?
För om du har det, så förstår du varför jag flög hela vägen hit
utan en bokad tid.
Är dr Nurko ledig?
Tyvärr, ma'am, men han har en väntelista på nio månader.
Jag vet. Vi är på den.
Här.
Allt finns här,
om hur sjuk Anna är.
Hon börjar varje dag med Align och Culturelle som stöder matsmältningen.
Kl. 09.00 tar hon rifaximin,
en antibiotika mot bakteriell tillväxt i tjocktarmen.
Hon tar hyoscyamin mot tarmkramper.
Kl. 12.30 behöver hon gabapentin för...
För att reglera tarmnerverna
och på sista tiden klarar hon sig inte mer än tre-fyra timmar utan tramadol.
Hon har ständigt ont.
Jag är så ledsen.
Jag måste checka in andra patienter.
Zach. Zack kan...
Hej då.
...förklara vår patientpolicy för dig...
Anna har alltid spelat fotboll.
När hon var liten brukade vi kalla henne för Apan.
För hon klättrade på allt.
Jag är så ledsen.
Och sen blev hon sjuk en dag.
Utan vidare blev hon sjuk.
Och ingen visste vad det var.
De sa att hon var laktosintolerant.
Att hon hade refluxsjukdom.
Att det var en infektion.
Och jag visste att det inte var det. Jag är hennes mamma.
Och jag visste att det var något hemskt.
Jag tror inte att Anna kan vänta så länge till.
Jag är så ledsen.
Jag vill så gärna hjälpa dig,
men jag har bara jobbat här i två veckor och jag behöver jobbet.
Jag gör bara det jag blivit tillsagd.
Naturligtvis.
Visst, jag är ledsen.
Jag försöker bara hjälpa min lilla flicka.
- Förlåt. - Om det blir en ledig tid
- så hör jag av mig. - Ursäkta mig.
Jag är så ledsen.
Kom.
Mår du bra, mamma?
Ja, gumman.
Du måste äta, mamma.
Du får inte få järnbrist.
Oroa dig inte över mig.
Här, ta de här.
- Snyggt. - Det är okej.
Det blir bara bättre och bättre.
Tack, sir.
Jag tar bordet.
Varsågod, ers majestät.
Nej, jag gör det.
- Ingen fara. - Okej.
- Allt är bra. - Tack.
Förlåt.
För vadå? Att du är en människa?
Bry er inte om honom.
Han har inga barn och ingen personlighet.
När man har barn kan det bli lite kladdigt.
Jag har tre.
Jaså? Då vet du.
Man antingen följer strömmen eller drunknar.
Om man drunknar går det illa.
Var kommer ni ifrån? Vad gör ni här?
Vi är från Burleson i Texas
och vi försöker få komma till en läkare på barnsjukhuset.
Boston är en av de finaste städerna jag vet.
Den finaste staden i landet.
Men jag kanske är lite partisk, för jag bor här.
Jag menar, jag är här.
Så klart den är.
Men det är en underbar stad.
- Så, ja. - Bra.
Kanske vi borde ta en rundtur medan vi är här
om vi har tid.
Ja.
Vet ni...
Jag har ledigt imorgon.
Jag kan vara er guide.
Vill du se staden?
- Ja. - Vet du vad?
Vi kan inte.
Vi har inte tid, gumman.
Jag vet inte hur schemat blir, och...
- Mamma, jag vill. - Det är...
- Vi bara... - Mamma, snälla.
Vi hoppas få ett samtal från doktorn.
- Mamma, snälla. - Okej.
- Du har väl en mobil? - Tja...
- Annars har jag det. - Jag har...
Så klart att jag har en mobil.
Vi måste inte gå så långt.
Jag kan visa er några ställen.
Vi måste kunna komma tillbaka
- om de ringer... - Jag kör snabbt.
- Ni skulle se mig köra. - Snälla.
Snälla.
Vill du åka, gumman?
Ja.
Okej.
Då åker vi.
Jag heter Angela Bradford.
Jag är Anna. Det här är min mamma, Christy.
- Trevligt att träffas. - Trevligt att träffas.
Angela, kan du lämna gästerna ifred
och hjälpa oss att arbeta?
De är nu mina nya vänner.
Det här är Anna och Christy.
- Välkommen. - Och de ska ge mig en stor dricks
om några minuter.
- Jag skojar. - De vill nog inte
- att du förlorar jobbet. - Okej.
Jag måste ta hand om de här kunderna.
Vi hörs strax. Jag kommer tillbaka.
- Okej. - Hej då.
Hej då.
Hon verkade trevlig.
Kanske det hände nåt.
Vad menar du?
Kanske hon måste jobba och glömde att vi skulle träffas.
Vi känner inte henne.
Det händer saker.
Är ni redo att ha kul?
Angela.
Hej.
Hej, sötnos.
Jag tänkte att vi kan börja på akvariet.
Oj då.
Är något fel?
- Nej. - Nej.
Kom igen nu!
Kanske vi borde hitta ett övergångsställe.
Eller vänta på
- att trafiken lugnar sig. - Det är lugnt.
Hallå!
- Se upp! - Ur vägen!
Skaffa ett liv!
Vad är det för fel på dig? Förlåt.
Det är tidigt och jag försöker sluta röka.
Vad gör vi?
Hoppa in.
Jag sa ju att det är en personlig tur.
Det blir bra.
Låt mig hjälpa dig, sötnos.
Vi kan ses där.
- Vi kan... - Nej, jag fixar det.
Vi kan ta en taxi eller buss...
Så där.
Efter dig, min sköna.
Jag fick den här soptunnan i skilsmässan.
Jag ska skaffa en ny genast när jag fått min licens.
Vänta lite nu.
Har du inget körkort?
CFP-licens.
Jag ska bli en certifierad ekonomiplanerare.
- Så klart att jag har körkort. - Förlåt.
Jag ska gå in i baksätet.
Jag har tänkt ta ut det där.
Varför inte sitta alla tre i framsätet?
Tre i framsätet.
- Tre i framsätet. - Tre i framsätet.
Okej, nu kör vi.
Tack, ma'am.
- Okej. Nu kör vi. - Går den att stänga?
Nu kommer vi.
Vad skulle din pappa säga?
Spänn fast bältet, Anna.
Okej.
Nu kör vi.
Det där är Prud,
- det berömda Prudential Center. - Vad?
- Ja. - Det är så stort.
Det här är viktigt. Fokusera.
Fenway Park.
Det står en vattenpost där.
Det är inget berömt med den.
Här är det berömda Beacon Hill.
Ett av det mest välbärgade områdena i hela staden
och här bor min kära pojkvän.
Tom Brady.
- Bor han där på riktigt? - Det gör han.
Hej, älskling!
Oj då.
Titta på den där fisken.
Oj!
Den är så stor.
Se där.
- Oj, oj. - Vad är...
Se så söta de är.
De skulle vara sötare ovanpå ris och med sojasås.
Angela, det finns fiskar här!
Du är hemsk.
Jag skojar bara.
- Jag skulle steka dem med... - Min...
Jag bara...
Hallå?
Får jag tala med Christy Beam, tack?
Det här är... Det är jag.
Jag ringer från dr Nurkos mottagning.
Vi har fått en ledig tid imorgon kl. 07.00.
Kan ni komma?
Ja.
Ja, ma'am.
Vi ses imorgon, då.
Tack.
Utmärkt. Bra.
Så där ja.
Anna, slappna av, dra djupa andetag och rör dig inte.
Hej, är det någon där?
Låt mig nu höra dina tankar.
Är det sant?
Okej, ligg ner.
Så säg mig,
föredrar du Anna eller Annabel?
Mina vänner kallar mig Anna. Annabel är så formellt.
Ja, jag förstår.
Jag heter dr Nurkobel, men jag föredrar Nurko.
Varför har du en Elmo-slips?
Jag förlorade ett vad mot honom.
Om han hade vunnit så hade han haft en dr Nurko-slips nu.
När kan du ta av den?
När min nästa patient blir bättre.
Så gör mig en tjänst och bli fort frisk,
för min fru låtsas att hon inte känner mig när jag har den.
Nu vill jag göra
ett test av tarmrörelserna och en endoskopi.
Jag vill sätta in en kamera och ta en titt.
Okej.
- Gör det ont? - Inte alls.
Du kommer att sova.
Tack.
ENDOSKOPILABB
Bild igen, tack.
- Där. - Jag har det.
Pulsen är 73.
Hon ligger stadigt på 115/74.
Mrs Beam jag tog inte hennes medicinska historia på fullt allvar.
Som du vet tog vi många nya prover.
Och tyvärr bekräftar proverna att hon är mycket sjuk.
Och att hon har svåra smärtor.
Okej? Hör på.
Jag ska visa dig.
Den här visar normal funktion.
Den på andra sidan är vad som händer med Anna.
Det kallas för intestinal pseudo-obstruktion och enteral dysmotilitet.
Hennes tillstånd liknar en...
En förlamning av mag-och tarmkanalen.
Övre delen av magsäcken fungerar, men inte den nedre.
Nerverna avger inga signaler
så tarmarna kan inte fånga upp de budskap som neuronerna sänder.
Och hennes smärtor?
Jag måste säga
att smärta är något av det svåraste som finns att behandla.
Dr Nurko, vi kom hela vägen hit för att alla sa
- att det är bara du som kan hjälpa. - Jag vet.
Att du var den person
- som kan hjälpa. - Hör på...
Att du är den som kan hjälpa min dotter.
Mrs Beam, jag ser det här varje dag.
Trots att det för tillfället inte finns någon bot för Anna,
fokuserar våra behandlingar på att förbättra livskvaliteten
och kontrollera smärtan.
Det finns hopp.
Nu till de goda nyheterna.
Vårt center är en av mycket få platser
som har fått lov av läkemedelsverket att skriva ut en medicin
som kan hjälpa Anna att smälta mat.
Om den fungerar kan hennes uppblåsta mage
minska och vi kan sluta med slangmatningen.
Då kan hon få ett något så när normalt liv.
Ett normalt liv.
Det skulle vara underbart.
Men det finns potentiella bieffekter.
Huvudvärk, diarré, svullnad,
och några som är farligare, som hjärtarytmier.
Därför måste jag undersöka henne var sjätte vecka.
Jag skulle inte föreslå det om jag inte trodde att det var värt risken.
Tusen dollar för flygbiljetter till Boston var sjätte vecka.
Tvåtusen dollar mer i månaden som ökar på vårt kostnadstak.
Alla procedurer som inte ersätts, den nya medicinen,
specialistläkarna.
Våra kostnader rusar iväg... Kevin.
- Jag lyssnar. - Jag vet inte hur vi ska ha råd.
Sälj huset, men det är inte värt något.
Jag vet. Det gör mig galen!
Jag trodde aldrig att du behövde en så stor plats!
Okej.
Är det mitt fel nu?
Jag måste få veta hur vi ska klara det.
Vi kommer på något.
Nej. Du kan inte säga så. Jag avskyr det!
Jag är ledsen, men jag har inga
- svar just nu. - Jag behöver svar!
- Jag kan inte svara, men... - Jag behöver svar!
Jag kan inte fungera och bara anta
att allt kommer att bli bra! Jag...
Det kallas för tro, Christy.
Jag har ingen tro på nåt alls.
Jag kan inte ens be, Kevin.
- Jag är ledsen. - Nej.
Jag förstår dig.
Men jag kan inte hjälpa dig med din tro.
Men jag tänker göra det jag måste.
Okej? Jag kan hålla öppet sju dagar i veckan.
Jag jobbar dubbla skift.
Jag skaffar ett jobb till om jag måste.
Jag kommer att göra det som krävs.
Jag uppskattar att du kom hit. Jag saknar att ha dig här.
Kevin fick dig att göra det.
Han oroar sig för dig.
Ja.
Det är jag också.
Kevin berättade vad de där kvinnorna sa till dig och jag...
Jag önskar att jag kunde ge alla
ett andligt IQ-test innan de kommer in här.
Men...
Vi kan inte välja våra grannar.
Vi är bara ombedda att älska dem.
Jag får försöka att älska dem hemifrån,
för jag kan inte gå till kyrkan med dem.
Christy, är det orsaken till att du slutat gå till kyrkan?
Vad kan jag göra eller säga så att du kommer tillbaka?
Du kan berätta varför en kärleksfull Gud
låter Annabel lida så här.
Jag är ledsen, jag har inget svar på det.
Men att hon är sjuk betyder inte att det inte finns en kärleksfull Gud.
I mina mörkaste stunder
har jag försökt på båda sätt.
Att göra allt jag kan för att få kontakt med Gud eller gå bort.
Och enligt min erfarenhet
känns det ena sättet mycket bättre än det andra.
"...han verkade mer intresserad av växterna"
"i trädgården än av att gå in och stämma pianot."
"...det är också alltid..."
Den rosa.
Känner du honom?
Anna, han älskar dig.
Angela, titta, hon kommer!
Det galna var att jag trodde att det var bra.
Goda år.
Jag tror jag tar den här.
Jag gillar den gula.
Vilken vill du ha?
Den? Okej.
Hon går från det ena testet till det andra.
Okej.
Kan vi inte göra något?
Jag är en frisk pirat.
Okej, nu tar vi en titt.
Låt mig se.
Hur är det med magen?
Den gör ont.
Sa sköterskan att jag kräktes och att det var grönt?
Ja.
Därför ska vi ta lite nya prover.
Okej?
Hej, sötis, jag gillar ditt halsband,
men vi måste ta av det.
Men jag vill ha det nära mig.
Vet du vad?
Om vi lägger det här,
så går dess krafter in i vätskan
och skyddar dig från insidan.
Vad tycker du?
Det är en bra idé.
Jag vet.
Du är smart, doktorn.
Jag vet.
Jag är mycket smart.
Hur verkar det?
Merci, dr Nurko.
Fondue. Croissant!
Foie gras. Mardi gras.
Fler prover. Hur är det med henne?
De här sjukdomarna kan blossa upp.
Allting blir förlamat.
Inget rör sig, inte ens luften hon sväljer.
Anna svarar inte på medicinen som jag hoppades.
Hon måste hållas under uppsikt.
Jag vill vara säker att hon inte har fler blockeringar
som kräver en operation.
När det är över för den här gången, kan hon åka hem.
Vad heter du?
Haley.
Jag är Anna. Från Texas.
- Har du en häst? - Nej.
Men vi har fem hundar, två grisar, tre kor och några getter.
Och en åsna.
Vilken tur du har.
Min pappa är veterinär.
Han tar hem många hundar till mig.
Det gör mamma arg.
Min pappa skriver i tidningen.
Ibland får vi biljetter för att se Red Sox.
Det är bara han och jag.
Min mamma har åkt iväg.
Tråkigt.
Varför vill du ha korset med dig?
Det är en påminnelse.
Om vadå?
Att Jesus är med mig.
Tror du att han är med mig också?
Så klart han är.
Har du cancer?
Nej.
- Jag har en konstig magsjukdom. - Det suger.
Jag har en konstig skelettsjukdom.
Det gör ont hela tiden.
För mig också.
Är du rädd att du kommer att dö?
Ibland.
Okej, Anna, vi ska rulla ner dig i korridoren.
Nu tar vi ner dig försiktigt. Är du redo?
Nu backar du.
Försiktigt.
Perfekt.
Gick det bra? Bra.
Haley.
Vi ses när jag kommer tillbaka.
Det var den första.
- Oj. - Okej.
Bra. Okej.
- Tack. - Det var så lite.
Det är två till.
Vänta och se.
- Okej. - Okej.
Den här är röd nu. Den är färggrann.
- Jag gillar den också. - Okej.
Bra val. Inte illa.
Berätta om din vän.
Din rumskamrat.
Hon heter Anna.
De bor i Texas.
De har fem hundar, tre kor, två grisar,
getter och en åsna.
Hon sa att jag inte ska vara rädd för att dö.
Varför sa hon det?
Du kommer inte att dö.
För att hon inte är rädd.
Hon sa att Gud alltid är med henne.
Jaha...
Om det får henne att må bättre, så är det bra.
Där är hon.
Hej, Anna. Välkommen tillbaka.
Hej.
Hejsan.
Här, nyckelpigan.
Så där.
Håll i dig i mamma.
Okej. Långsamt och försiktigt.
Klar?
Ett, två, tre.
Lugnt och försiktigt.
Jag vill ge dig nåt.
Sträck dig inte, gumman.
Jag tar det.
Jag vill att Haley ska få det.
- Tack. - Varsågod.
Det är fint, eller hur?
Ja.
Kan vi?
Doktorn.
Jag heter Ben, Haleys pappa.
Hej.
Jag är glad att flickorna blivit vänner,
men jag skulle uppskatta om din dotter inte...
Inte fyller hennes huvud med sånt där.
Jag vet inte varför Anna gjorde så,
men hon menade säkert inget illa med det.
Jag är säker på att hon inte gjorde det.
Men det är inte vår grej.
Jag vill inte att någon ger henne falska förhoppningar.
Jag hoppas du förstår det.
Mer än du anar.
Abbie.
Abigail.
Hej, sötnos.
Vad är fel?
Inget.
Kom igen, vad är det?
Inget, sa jag ju.
Okej.
Har ni ätit?
Nej.
Varför inte?
För jag trodde inte att jag skulle vara här.
Jag trodde jag skulle vara på min provspelningsmatch och att vi skulle äta sen.
Gumman, jag är så ledsen.
Det är okej. Det blir en till nästa år.
Kanske du kommer ihåg den.
Abbie, vänta.
Abbie. Abbie!
Abbie.
Får jag komma in?
Gumman, jag måste få prata med dig.
Jag är inte arg på dig.
Det är bara svårt utan mamma här.
Vad är det, pappa?
Inget, gumman.
Pappa gjorde ett misstag bara.
Gå tillbaka till sängen.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också, pappa.
Okej.
Nu ska vi se.
- Vill du gå till lekrummet? - Nej.
Vill du läsa eller ska jag läsa för dig?
Kung Arthur och hans riddare, Två städer,
- Moby Dick. - Jag känner inte för att läsa.
En fest för livet.
Det är Hemingway och handlar om Paris.
Nej.
Jag kommer inte att åka till Paris.
Jag vill bara åka hem.
Haley fick åka hem.
Vi kan inte ta risken, gumman.
Får jag värmedynan för min mage?
- Ja. - Det blir värre, mamma.
Ja, älskling.
Gumman.
Jag behöver mer värktabletter.
Det är inte dags ännu.
Jag är ledsen.
Men det gör ont, mamma.
Förstår du inte att det aldrig slutar göra ont?
Det slutar aldrig.
Jag är ledsen, gumman. Jag vet.
Jag vet.
Jag vill dö.
Annabel.
Jag vill till himlen där det inte finns någon smärta.
Om du fick komma till himlen, då skulle du...
Du skulle inte vara med mig och pappa längre, och du skulle...
Du skulle lämna ett hål i mitt hjärta.
Jag är ledsen, mamma.
Jag vill inte göra dig ledsen.
Jag vill bara att det är över.
BETALNING NEKAD
Inte det här.
Kom igen.
Vi måste genom säkerhetskontrollen.
- ...längst fram. - Sir, får vi gå före honom?
- Finns det fler köer? - Hur många kort har han?
- På riktigt? - Det här är galet.
Det här är pinsamt.
Tänk om Anna dör
- innan vi kommer fram. - Hon kommer inte att dö.
Okej.
- Förlåt att jag uppehåller dig. - Nej.
- Jag måste se. - Vi kommer att missa flyget.
Det här är det sista.
Varför tar det så länge?
Det är boarding om 20 minuter.
Behandlar betalning...
- Kom igen. - Allvarligt?
Det här är galet.
- Kan ni sluta... - Kan vi flytta oss?
Måste jag gå i en annan kö?
Vi har stått här i 30 minuter redan.
Det verkar vara ett problem med mitt system.
Jag får utfärda biljetterna manuellt.
Var bara medveten om
att det kan bli en övertrasseringsavgift.
Sjuksköterskan vill att du duschar.
Säg varför.
Det har gått fem dagar. Du måste duscha, lilla tjejen.
Varför det? Varför behöver jag den dumma duschen?
Det spelar ingen roll. Inget spelar någon roll.
Titta på mig. Annabel, titta på mig.
Säg inte så! Jag försöker hjälpa dig!
Jag vill inte ha mera hjälp.
- Jag vill vara ifred! - Jaha...
Hej, gumman.
Hej.
Jag undrade om du...
Får jag prata med Annabel?
Ja. Hon är här.
Det är pappa.
Hej, pappa.
Hej, sötnos.
Ska vi leka en lek innan du duschar?
Hur vet du att jag behöver duscha?
Jag kan känna lukten av dig här ute i hallen.
Ett, två, tre, kör!
- Överraskning! - Överraskning!
Abbie!
Anna!
Vill du ha hjälp?
Ja. Du där.
Kom hit.
Det här var bättre, eller hur?
Så där ja.
Se på mina flickor.
Vi har saknat dig, gumman.
- Se på mina flickor. - Vi saknade dig.
Sluta krama så hårt.
Sluta vara en sån barnunge.
- Kom igen. - Vem kallar du för barnunge?
- Okej. - Vem är en barnunge nu?
Du.
Nej, nej. Vänta, vänta.
Hör ni tjejer, ni kommer att få oss utsparkade.
Ursäkta?
Har du tappat vettet?
Akta!
Ta pappa. Ta pappa.
Hallå där!
Du ska vara sjuk.
Okej.
Vi kan använda dig som en kudde.
Jag älskar dig. Förlåt.
- Det gjorde ont! - Jag älskar dig också.
Ta mamma.
Ta pappa! Ta pappa!
Ner där.
Gumman, jag har saknat dig.
Jag har saknat dig också.
Varför måste jag alltid åka ut i rullstol?
Precis vad jag tänkte.
Det är vad jag brukar säga.
Det är jag som är gammal, så nu byter vi.
Min tur, mademoiselle. S'il vous plaît.
Jag är så trött. Så trött.
Fortare.
Jag är så trött.
Fortare. Fortare.
Slut på åkturen.
Okej, söta flicka.
Ha en bra flygresa.
Tack, dr Nurko.
Okej.
Det är inte ovanligt att barn blir deprimerade.
En depression kan göra smärtan värre.
Boka tid
hos en barnpsykolog så fort som möjligt.
- Okej? - Ja.
Och Christy, var så mycket med henne som du kan.
Hennes familj är den bästa medicinen nu.
Okej, lag Beam.
- Hej då. - Säg "hej då".
- Hej då, Annabel. - Hej då.
Hej då.
Hejsan, det här är Christy Beam.
Dr Samuel Nurko i Boston hänvisade till er
angående min dotter Annabel Beam.
Jag hoppas få prata med dr Crites i några minuter.
Vad gör du?
Inget.
Kom ut med mig och Adelynn.
Och göra vadå?
Jag vet inte. Det är bättre än att sitta här.
Kom igen, det blir kul.
Vi kan spela fotboll om du vill.
Visst.
Hej. Christy Beam här, hänvisad av dr Nurko.
Hej, dr Crites, det här är Christy Beam.
Jag ringer angående min dotter, Annabel Beam.
Vill du klättra?
Det vet du att jag inte kan.
Varför inte?
Vi har gjort det 100 gånger.
Jag kan hjälpa dig.
- Det blir kul. - Okej.
Kom igen.
- Här, ta min hand. - Okej.
Tack.
Vi har inte gjort det här på så länge.
Ja.
Jag vill också klättra.
Det är för högt för dig, Adelynn.
Säg inte Adelynn. Jag heter Taylor.
Än sen. Du är konstig.
Det här är roligt.
Nu räcker det.
Jag tror att vi är tillräckligt högt upp nu.
Jag saknar att vara här uppe.
Det här känns så bra.
Bättre än att vara inne, eller hur?
Bra sagt, Abbie.
- Vi är säkert lika högt som Eiffeltornet. - Kanske.
- Abbie! Abbie! - Det är okej.
Abbie, Anna, vad gör ni?
Anna, ser du hålet där?
Ta dig dit och sitt i det.
- Nej, Abbie. - Det är okej, jag tar mig runt
- och hjälper dig. - Nej, jag vill inte.
Vad menar du? Vi kommer att falla. Fort!
- Abbie, jag är rädd! - Bara gör det!
- Okej, jag gör det. - Gör det.
- Okej. - Kan du göra det för min skull?
- Okej. - Snälla Anna.
Jag vill inte röra mig förrän du är i säkerhet.
Du måste sitta i hålet innan jag kan...
Åh, Gud! Anna!
Abbie!
Anna!
Anna, snälla!
Hör du mig?
Anna!
Mamma!
- Mamma! - Vad har hänt?
Var är Anna?
Anna!
Anna?
Hallå?
Anna!
Ser du henne?
Anna!
- Herregud. - Kan du höra mig?
- Gumman, det är pappa! - Mamma, jag gräver ut henne.
Pappa, jag gräver ut henne.
Anna! Vi måste få ut henne!
- Vi måste få... - De kommer.
- Här borta! - Skynda er!
De är strax bakom mig.
Hej!
Vi behöver en...
Vi behöver ett rep för att komma ner till botten!
Abbie, vi måste sätta fart.
Kan nån komma hit med ett rep?
Hon heter Annabel eller Anna
- och hon är i trädet! - Vi kan inte
såga ner trädet. Det är ihåligt.
Det kollapsar över henne.
Vi ska ta god hand om er dotter.
Flickan heter Annabel, 10 år.
När kommer stegbilen?
- Frank, kan du se henne? - Anna?
Anna, det kommer att bli bra.
Vi ska få ut dig, okej?
Offret svarar inte. Vi måste skicka ner nån.
Det kommer fler bilar.
Ni måste flytta på er.
AKUTBIL
Lite mer. Precis där.
Anna!
Fortsätt. Fortsätt.
Precis där.
Det har gått tre timmar sen 10-åriga Annabel Beam
föll huvudstupa ner i det här enorma ihåliga trädet.
Akutläkare finns på plats.
Offret visar inga tecken på liv.
Första hjälpen och HLR-procedurer står redo.
Uppfattat. Vi visar på plats.
Säg till när ni kommer.
Enligt räddningsarbetarna jag pratat med
kan trädet vara 100 år gammalt
och är ruttet hela vägen till roten.
CareFlite 3, vad är er status?
Vi vet inte vilka hennes skador är.
Hon svarar inte.
Det går inte att bekräfta.
Meddela Fort Worth-sjukhuset
att skadorna gjort henne medvetslös.
Ingen vet ännu hur skadad Anna är
eller om hon ens lever
eftersom hon inte svarat på upprepade rop.
Min Gud.
Åh, min Gud!
Åh, min Gud. Mitt barn.
Åh, min Gud. Mitt barn...
Åh, Gud.
Vår Fader, du som är i himlen. Låt ditt namn bli helgat.
Låt ditt rike komma. Låt din vilja ske, på jorden så som i himlen.
Ge oss idag det bröd vi behöver...
Ge oss idag det bröd vi behöver.
Förlåt oss våra skulder, liksom vi har förlåtit dem som står i skuld till oss.
Och utsätt oss inte för prövning, utan rädda oss från det onda.
Ditt är riket, din är makten och äran, i evighet.
Hur högt är det?
Vår Fader, du som är i himlen. Låt ditt namn bli helgat.
Låt ditt rike komma. Låt din vilja ske, på jorden så som i himlen.
Förankringspunkterna kommer inte att fungera.
Okej, försiktigt.
Hur går det där nere?
Hon är säkrad!
Okej, nu tar vi upp henne.
Långsamt.
- Försiktigt och långsamt. - Försiktigt.
Åh, Gud.
Skrapmärken på armen och ansiktet...
Säkra hennes nacke.
Har du henne?
Här kommer syret.
Hon är fri från selen.
Låt mig komma fram.
Hon andas.
Tack, Gud.
Ett, två, tre, upp.
Akutbil ett, vi har en tioårig flicka,
möjliga skall-och ryggskador.
- Mrs Beam, följ med mig. - Okej.
- Stanna här, mr Beam. - Jag förstår.
Nu vänder vi runt.
Fort Worth, det här är CareFlite 3.
Vi är redo för transport.
Vi meddelar mer under flygningen.
Uppfattat. Traumateamet står redo.
- Klara. - Klara att åka.
VARNING-RÖNTGENSTRÅLNING VARNING-MAGNETRÖNTGENZON
Mr och mrs Beam.
Jag vet inte hur jag ska säga det här,
men utöver en mild hjärnskakning
har er dotter inga brutna ben,
alla hennes lemmar fungerar.
Det finns ingen inre blödning,
inga tecken på blåmärken.
Efter att ha slagit i marken med huvudet före
återfick hon medvetandet
och vaknade upp med ett leende.
Åh, min Gud.
Jag har varit läkare i 25 år.
Jag har aldrig sett något liknande.
Kom igen.
Ta den.
Anna, ta det lugnt.
- Ja, mamma. - Gör inte för mycket.
Oj. Gumman.
Kevin, jag glömde ge Anna smärtstillande i morse,
och hon har inte bett om dem.
- Kom igen. - För två dagar sen
kom hon knappt ur soffan
och jag fattar inte hur hon kan göra det här.
Jag tar så gärna emot en bra dag.
- Det är okej. Jag mår bra. - Okej.
Mamma, har du sett mina rosa jeans?
Nej, jag har lagt undan dem.
Jag har några andra alternativ.
Annabel.
Va... Den är normal.
Kevin!
Den är platt. Kevin!
Mamma, sluta bete dig så konstigt.
Han sa att jag skulle bli bra.
Vem sa det?
Det hände något i trädet som jag inte berättade om.
När jag slog i botten blev allt mörkt.
Och jag klev ut ur min kropp.
Men det var konstigt för...
För jag kunde se min kropp, men jag var inte i den.
Vad hände sen?
Fjärilen var där.
Fjärilen?
Ja.
Jag visste inte var jag var först, men...
Men jag visste att jag var trygg.
Jag älskar dig.
Gumman, pratade du med Gud?
Ja, men...
men det var annorlunda.
Det var som om man kunde prata med varandra
utan att säga några ord.
Förstår du?
Jag sa att jag ville stanna, men han sa att jag måste gå tillbaka.
Och han satt att när jag kom tillbaka skulle jag vara helad.
Jag frågade om han var 100 % säker, för...
För jag ville inte gå tillbaka om han inte hade rätt.
Har du berättat för någon om det här?
Nej, inte än.
Jag oroar mig över vad de kommer att säga till dig.
Det gör inget, mamma. Inte alla kommer att tro.
Och det är okej.
En vacker dag kommer de att göra det.
Du har rätt.
En vacker dag gör de det.
Doktorn.
Hon har inga symptom.
Både magen och tarmarna fungerar normalt.
Alla delarna pratar med varandra igen.
Jag vet vad som sker medicinskt sett, men kan du berätta hur?
Kan du förklara det?
Kanske det hände något när hon slog i huvudet.
Centrala nervsystemet har förnyats.
Det är som om hennes mjukvara har återställts.
Säger du att när den lilla tjejen föll nio meter,
slog hon i huvudet på rätt sätt utan att bli dödad
eller förlamad,
och att det istället gjorde henne frisk?
Inom mitt yrke kallar vi det för "spontan-regression",
för att kunna förklara det som inte kan förklaras.
Säger du att hon är botad?
Det finns inget bot för Annas tillstånd.
Men enligt allt du säger, så är hon botad.
Jag kan inte säga det medicinskt sett.
Ta reda på vad du kan säga då.
Hej, dr Nurkobel!
Se på mig!
Min patient är bättre
och jag har en underbar känsla av att det här är ett farväl.
Tack.
Tack. Tack.
Hej.
Tack så mycket.
Tack för min lilla flicka.
Tack, tack.
Sköt om dig nu, Christy Beam.
Du också.
Jag har något till dig.
Jag har haft den sen jag var liten.
Anna, raring.
Och jag har en fråga.
Vad är det?
Är det okej om jag kallar dig för moster Angela?
För du är mycket mer än bara en vän.
Visst. Visst.
Nu, från vår systerstation i Fort Worth, Texas,
kommer en "feel-good" -story.
Tioåriga Annabel Beam från Burleson, Texas
föll huvudstupa nio meter ner i ett träd.
Medan räddningsarbetarna försökte få ut henne
säger hon att hon hamnade i himlen och träffade Gud.
Tioåriga Annabel Beam föll ner i ett ihåligt träd
när hon och hennes syster klättrade,
och föll nio meter ner till botten.
Brandkåren från Burleson, Texas, utvärderade snabbt situationen.
Räddningsinsatsen krävde tid och extrem försiktighet.
Enligt de räddningsarbetare jag pratat med
kan trädet vara 100 år gammalt.
Kom igen, nu går vi.
Vanligen brukar jag välja att prata om något
som intresserar mig och försöka ignorera
de huvuden som nickar till medan jag pratar.
Men jag ska inte göra det den här veckan.
Jag har bett vår kära vän Christy Beam att prata med oss idag.
Det är säkert därför de flesta av er är här,
för jag får vanligen inte så många åhörare.
Förresten, bäst att ni ger kollekt, tv-teamet.
Christy, varsågod.
Okej.
Flytta på er.
Oj, oj.
Jag var inte säker på att jag skulle göra det här idag,
för jag trodde inte att jag skulle komma tillbaka hit.
När Anna blev sjuk förstod jag det inte.
Varför måste denna hängivna,
Gudsälskande lilla flicka gå igenom detta?
Jag kände mig hopplös.
Jag kände mig ensam.
Jag var arg över att våra böner inte besvarades.
Jag tappade min tro.
På grund av det såg jag inte det som fanns omkring mig.
Albert Einstein sa att det bara finns två sätt att leva sitt liv.
Ett är som om inget är ett mirakel
och det andra som om allt är ett mirakel.
Jag erkänner gärna att jag inte levde som om allting var ett mirakel.
Jag missade mycket.
Mirakel finns överallt.
Vill du klättra, Anna?
Mirakel är vänlighet.
Ni kan sluta utan mig.
Hej, Anna.
Hej då.
Danny.
Jag kan inte jobba imorgon.
Ibland dyker de upp på de konstigaste sätt,
genom människor som bara passerar genom våra liv...
Det verkar vara ett problem med mitt system.
- Och svullnaden är större eftersom... - Dr Nurko?
Ja?
Jag är den nya receptionisten.
Okej.
- ...till goda vänner... - Kom kompis, så går vi.
...som finns där för oss oavsett vad.
Nej, nej. Somna om igen.
Ett, två, tre.
- Överraskning! - Överraskning!
Mirakel är...
kärlek.
Anna!
Mirakel är Gud.
Och Gud är förlåtelse.
Varför blev Anna helad när det idag i hela världen
finns så många barn som lider?
Jag vet inte varför.
Men efter allt jag gått igenom,
insåg jag
att jag inte är ensam.
Och vad du än går igenom,
kan jag berätta att du inte är ensam.
Mirakel är Guds sätt att säga
att han finns här.
Tack.
Är det möjligt att Anna inte var så sjuk som du sa att hon var?
- Menar hon allvar? - Ursäkta?
Sa du på riktigt det där?
- Jag vill veta. - Ni kan säkert alla förstå
att det är lite svårt att tro på.
- Varför säger de så? - Det finns många
- som bara söker publicitet. - Just det.
Jag kan inte fatta det här.
Jag tror på henne.
Jag såg Anna på sjukhuset.
Hon var svårt sjuk.
Så sjuk att jag inte var säker på om hon skulle komma därifrån.
Jag har aldrig varit religiös.
Men min vackra dotter...
Min vackra dotter...
dog nyligen.
Hon hette Haley.
Och hon var tio år.
Hon hade cancer.
Och hon fick lida mycket.
Men de sista veckorna i hennes liv var annorlunda.
Hon kände...
Hon kände sig trygg.
Hon kände sig älskad.
Hon kände...
Hon kände Gud.
Och hon kände så eftersom Anna gav henne tro.
Hon gav henne frid.
Så...
Jag kom hit idag
från Boston för att tacka Annabel.
Och för att tacka dig
för att du berättade er historia.
Tack allihop.
Tack allihop för att ni kom.
Om ni vill komma varje vecka,
- kan ni skriva på där. - Visst.
Våra dekaner tar hand om det. Tack.
Ben.
Jag beklagar verkligen sorgen.
Hej.
Hur ska jag kunna tacka dig?
- Se där. - Otroligt att du kom.
- Hej, sötnos. - Hej.
- Hur mår du? - Bra.
Du ser så fin ut. Det är en söt klänning.
Den stora pizza-återträffen.
- Okej, nyckelpigor. - Kan vi äta nu?
Jag är utsvulten.
Vi låter pappa be bordsbön.
Älskling? Varför gör inte du det?
Böj era huvuden, flickor.
Käre Gud, vi tackar för den här måltiden.
Vi tackar för varandra.
Vi tackar för dig och allt du är.
Amen.
- Amen. Nu! - Amen.
- Klara? - Ta den.
- Nu! - Vänta!
- Vänta! Vänta! - Vänta, vadå?
- Va? - Va?
Vi låter Abbie ta först.
Det var hennes idé att inte äta pizza förrän Anna blev frisk.
Nej, du kan ta först. Jag menar,
din kropp växer ännu.
- Du kan ta först. - Nej, du.
- Du... Nej, ta du. - Det går bra.
Jag bryr mig inte. Du kan ta först.
- Nej, du... - Du kan ta först.
Okej, jag tar först.
- Ja. - Okej.
- Tack! Skål! - Det var bättre.
- Skål. - Skål.
Eller hur?
Vad tänker du på?
Det är det godaste jag någonsin ätit.
Jag håller med.
Som ni ser lever vi nu som om varje dag är ett mirakel.
För det är det, för oss.
VÄLKOMMEN TILL FAMILJEN BEAM
Det här är min PAPPA!
- Hej, pappa. - Hej, Anna. Hur är det?
Pappa är BÄST!
Adelynn, säg hej.
- Det här är min lillayster, Adelynn. - Hej.
Min lillasyster, Adelynn!
Här är min storasyster, Abbie.
Sluta sms: a och säg hej.
Min storasyster Abbie! (sms:är alltid)
Hej.
Det här är min mamma, Christy Beam.
MAMMA!
Och det här är jag. Jag är Annabel Beam.
Det här är jag!
Jag är så glad!
Mina sjukhusdagar ligger bakom mig nu!
Det har gått tre år sen jag föll ner i trädet.
Mitt träd ramlade förra året under en storm.
Idag är jag en glad och frisk sjundeklassare.
Jag har inte varit sjuk sen dess.
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Översättning: Ulrika Lindfors-Davis